![](http://www.divadelniflora.cz/2016/uploads/images/Gallery/012_posedlost/_KIV3912.jpg)
režie Jan Mikulášek
dramaturgie Dora Viceníková
scéna a kostýmy Marek Cpin
premiéra 18. a 19. 4. 2016
hrají Dita Kaplanová, Jana Plodková, Anežka Kubátová, Miloslav König, Stanislav Majer, Jiří Vyorálek, Leoš Noha, Johana Matoušková
Po černohumorné grotesce o smrti (Požitkáři) a sebeironické reflexi herectví (Hamleti) přichází tvůrčí trio Mikulášek–Viceníková–Cpin s další čistě autorskou variací na dominantní téma. Na dvoupodlažní scéně nahlížíme do soukromí osmi postav, které se vášnivě potkávají či míjejí a marně hledají štěstí ve vztahu či v samotě. Drobné příběhy se volně proplétají, sousedé se mění a stěny jsou svědky domácích dramat. Pravděpodobné situace nabourávají fantazijní výjevy a komentáře – symfonický orchestr v obývacím pokoji střídá vánoční pohoda, humor a horor si podávají ruku. V centru nahlížených posedlostí, jimiž jsou hrdinové vzrušováni, fascinováni nebo smýkáni, vždy stojí láska či obsese druhým, strach z prázdnoty a nesmyslnosti existence.
„Mám strašné nutkání krást. Kdykoliv jdu do obchodu, obvykle odcházím s něčím v kapse.“ — „Když načnu čokoládu, nedokážu sníst jen kousek, prostě ji musím sníst celou. Jen si ji bezmyšlenkovitě cpu do pusy.“ — „Posledních pár měsíců vyplňuji své volno sledováním seriálů. Vpíjím se do cizích životů a ztrácím svou osobnost, své problémy, což je velmi příjemné.“
Zdá se neuvěřitelné, že lidský život obsahuje tak málo; a přesto doufáme, že se dříve či později něco stane. Hluboký omyl. Život může být zároveň prázdný a krátký. Dny líně plynou, aniž za sebou zanechají stopu či vzpomínku; až jednou naráz přestanou.
Citace z programu – Michel Houellebecq: Rozšíření bitevního pole
“I have a really strong urge to steal. Any time I go to a shop, I leave with something in my pocket.“ — “If I open a bar of chocolate, I cannot eat just a piece, I have to eat it all. I just stuff my mouth, without even thinking about it.” — “I have spent my all free time watching TV shows the last few months. I am absorbed in the lives of others, and lose my personality as well as my problems, which is very comfortable.“
It seems unbelievable that the human life encompasses so little; yet we still hope that sooner or later something will happen. Huge mistake. Life can be so empty and short at the same time. The days go by without leaving a trace or a memory; and then they just stop.
Quotes from the production bulletin
Michel Houellebecq: Broadening the Field of Struggle